SPARTACUS
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
În ultimul secol, înainte de nașterea noii religii numite creștinism,
menită să înlăture tirania păgână de la Roma și să creeze o nouă societate,
Republica Romană era centrul lumii civilizate.
"Din toate lucrurile frumoase, " cânta poetul,
"primul dintre orașe și casa zeilor este Roma, orașul de aur."
Și chiar în culmea mândriei și puterii,
republica a fost lovită de o boală fatală numită sclavie.
Începuse era dictatorilor,
așteptând, în umbră, evenimentul care avea s-o aducă în față.
În același secol,
în provincia greacă cucerită, Tracia,
o sclavă analfabetă a sporit averea stăpânului ei
dând naștere unui băiat, pe care l-a numit Spartacus.
Un fiu mândru și rebel,
care a fost vândut să muncească până la moarte în minele din Libia,
înainte de a 13-a aniversare.
Acolo, sub bici, lanțuri și soare
și-a trăit tinerețea și adolescența,
visând la abolirea sclaviei cu 2.000 de ani înainte înfăptuirii acesteia.
Înapoi la muncă !
Ridică-te, Spartacus, câine trac ce ești !
Hai, ridică-te !
Glezna mea !
Gardieni !
Din nou Spartacus ? De data asta va muri.
Voi, ceilalți, înapoi la muncă.
- Bine ai venit, Lentulus Batiatus. - Bine ai venit, dragul meu căpitan.
17 kilometri prin această căldură infernală,
și prețul de a închiria o escortă... Ruinător.
Chiar și așa, mă întrebam dacă ai ceva potrivit să-mi vinzi.
Mi-am irosit timpul și banii.
- Spune-mi adevărul. - Avem ceva ce te-ar putea interesa.
Aceștia ? Sunt niște cadavre !
Hoitarii au întârziat la masă.
Acesta nu este rău. Este un gal.
Nu-mi plac galii. Sunt păroși.
Poate să vină jos singur ?
Tu, vino jos !
Vino !
- E bun să-mi arate dinții ? - Deschide-ți gura !
Mulțumesc.
Da... Așa cum se duc dinții, se duc și oasele.
O astfel de gură e de nepermis.
- Are dinți de cretă. - Mai avem și alții ! Mulți alții.
Soarele este acolo. Și plătesc acești oameni...
- Cine-i ăla de-acolo ? - Un trac.
- Îl dăm drept exemplu. - Cum ?
Îl lăsăm să moară de foame. E singurul lucru care-i impresionează pe sclavi.
Ce păcat.
Reacționează. Are un tonus muscular bun.
Pot să-i văd dinții ?
Spartacus, deschide gura !
Miroși ca un rinocer.
Căpitane, cere-i să deschidă gura.
- Nu se supune ? - Dinții sunt singura lui calitate.
- A mușcat un gardian acum o oră. - Minunat !
Aș fi vrut să fiu aici. Îl iau.
Să ne mai uităm și la alții.
Vino !
În ciuda bolii și morții,
vom avea un profit de 11.000 de sesterți !
Incluzând comisionul tău, evident.
Nu, dle. Fără comision.
Marcellus, uite-i.
Sunt mizerabili, dar sunt cei mai buni pe care i-am găsit.
Nimeni n-ar fi făcut o alegere mai bună.
Sclavilor,
ați ajuns la școala de gladiatori a lui Lentulus Batiatus.
Aici veți fi antrenați de experți ca să luptați pe perechi până la moarte.
Evident, aici nu veți lupta până la moarte.
Asta se va întâmpla după ce veți fi vânduți,
unor doamne și domni din înalta clasă,
care apreciază o ucidere cum se cuvine.
Un gladiator e ca un armăsar.
Trebuie răsfățat.
Veți fi unși, spălați,
rași, vi se va face masaj, veți fi învățați să vă folosiți inteligența.
Un trup bun cu o minte proastă
este la fel de ieftin ca viața !
Veți primi caudalul ritual.
Marcellus, te rog. Așa.
Să fiți mândri de asta.
La ocazii speciale, celor de care voi fi mulțumit,
li se va acorda compania unei doamne.
Aproape jumătate din cei care termină
trăiesc între cinci și zece ani.
Unii chiar obțin libertatea
și devin antrenori. Ca Marcellus.
Vă felicit.
Și sper ca norocul să surâdă majorității.
Marcellus, ai grijă cu al doilea din dreapta. În față.
Este trac. Erau să-l omoare pentru ologirea unui gardian.
- Îl vom dezobișnui de asta. - Nu depăși măsura. Are stofă.
Următorul.
Îmi place de voi.
Vreau să fiți prietenii mei.
Vreau să vă fiu prieten.
Tot ceea ce vă cer este să ne înțelegem.
Sclavule, care este numele tău ?
Spartacus.
Simt că nu mă placi.
Dă-mi o sabie.
Ia-o !
Am o presimțire că vrei să mă omori.
Asta este singura șansă pe care o vei avea.
Omoară-mă !
Sclavule, nu te teme.
Tu ai sabia.
Eu am numai această bucată de lemn !
N-ai de gând să te supui ?
Luați-i sabia.
Nu ești atât de prost cum am crezut.
Probabil ești chiar inteligent.
Este un lucru periculos pentru sclavi. Ține minte,
de acum încolo, voi fi cu ochii pe tine.
Ai făcut ce trebuia. Din când în când,
lui Marcellus îi place să omoare un om ca să dea un exemplu.
Cred că pe tine te-a ales. Ferește-te de el.
- De cât timp ești aici ? - Șase luni.
Aș fi dorit să mă aleagă pe mine.
Vreau să am o singură șansă cu acel porc înainte să mă ducă de aici !
Liniște ! Nu mai vorbiți acolo.
Dionysius, ne vei băga pe toți în bucluc, ca și în mină.
Cum te numești ?
Nu vrei să știi cum mă cheamă.
Nici eu nu vreau să știu cum te cheamă.
Este doar o întrebare prietenească.
Gladiatorii nu au prieteni.
Dacă ne vor pune împreună în arenă,
voi fi nevoit să te omor.
Helena...
cu Galino.
Patricia...
Crixus.
Priscilla...
David.
Claudia...
Pharox.
Varinia...
- Dionysius. - Nu, nu. Spartacus.
Spartacus.
Felicia...
Nu am mai avut o femeie.
Ai una acum, Spartacus. Trebuie s-o iei.
- Plecați. - Ce va crede despre tine ?
De fapt, ce cred eu despre tine ?
- Plecați. - Hai. Fii generos.
Trebuie să învățăm să ne împărtășim plăcerile.
Nu sunt un animal !
Încerci cumva să evadezi ?
Concentrează-ți curajul către fată, Spartacus.
Nu sunt un animal !
- Nu sunt un animal ! - Nici eu.
Cum te numești ?
Varinia.
Marcellus, va trebui să o scoatem de aici.
Poate că nu ești un animal,
dar acest spectacol jalnic îmi dă puține speranțe
că vei deveni vreodată bărbat.
Prima regulă: pe roșu obțineți o moarte imediată.
Aici și aici.
Nu uitați: țintiți pe roșu mai întâi.
Dacă nu, o va face adversarul vostru.
Pe albastru, îl veți schilodi.
Aici,
aici, aici și aici.
A doua regulă:
schilodiți-l înainte de o ucidere lentă.
O ucidere lentă este pe galben.
Aici, aici și aici.
Nu uitați,
o moarte lentă îi lasă suficientă putere să vă omoare pe voi înainte.
Dacă îl schilodiți, este al vostru
dacă păstrați distanța și îl țineți la pământ.
Restul este permis pentru un spectacol public în Roma,
dar aici, în Capua, ne așteptăm la mai mult decât un simplu măcel,
și vom avea ce vrem.
Spartacus, de ce te uiți la acea fată ?
Varinia ! Stai pe loc.
Dacă nu poți decât să te uiți,
n-ai decât să privești, sclavule.
Ți-am spus să privești !
Nu. Aceasta se duce la spaniol.
Noapte bună, Spartacus.
Intră acolo.
Femeie !
Te-am avertizat asupra acestor lucruri.
Aduceți-i înăuntru.
Fără vorbă ! Mergeți.
Te-au rănit ?
Nu.
Asta înseamnă mort.
1... 2...
3... 4... 5.
1... 2...
3... 4.
Avem vizitatori, vizitatori foarte importanți !
Doi mari lorzi romani de pe Capitoliu.
Cât de ușor ești impresionat, Ramon.
Numai pentru că sunt romani, nu se presupune că sunt mari.
Când ajung, spune-le să mă aștepte.
- Stăpâne, nu înțelegi ! - Cât de mari pot fi acești romani ?
Unul este Mărcuș Licinius Crassus.
Poftim ? Așteaptă un pic.
Crassus e aici ? Adu-mi toga mea cea roșie cu ghinde.
Puneți niște scaune în atriu. Vinul obișnuit pe care îl avem.
Ba nu ! Pe cel mai bun, dar în cupe mici.
Gracchus ! Știi că Crassus îl urăște.
- Ia-l de aici. - Nu-l pot ridica.
Folosește-ți imaginația ! Acoperă-l.
Spune-i lui Marcellus să pregătească oamenii.
Crassus are gusturi scumpe. Va dori un spectacol.
Iartă-mă, Gracchus.
Mărcuș Licinius Crassus,
măreață strălucire,
prim general al republicii,
tată și apărător al Romei, onorează-mi casa.
Binecuvânteaz-o cu prezența ta.
Vin ! Dulciuri !
Nu vedeți că măriile lor sunt obosite ?
Aveți bunătatea de a vă așeza.
S-a întâmplat ceva, mărețe nobil ?
Nu.
Bun venit dnei Claudia Maria,
fostă soție a lui Lucius Căiuș Marius,
a cărui execuție recentă ne-a marcat profund pe toți.
Onoare dnei Helena,
fiica răposatului Septimus Optimus Glabrus,
a cărui faimă va trăi pentru totdeauna
în persoana fiului său, fratele tău.
Mărcuș Publius Glabrus,
erou al războaielor din Orient.
Cât de multe știe.
Lasă-mă să te pun la curent.
Suntem aici să sărbătorim căsătoria dintre fratele meu și dra Claudia.
O uniune între vulturi, Sanctitatea voastră !
Evantai ! Înălțimea sa e transpirat.
Tinerii mei prieteni doresc un spectacol particular între două perechi.
Două perechi. Da.
- Am ceva care să vă mulțumească. - Două perechi până la moarte.
Până la moarte, Măria Ta ?
Sigur, nu crezi că am venit atâta drum până la Capua
pentru gimnastică ?
Vă implor, măriile voastre,
aici în Capua antrenăm cei mai buni gladiatori din Italia.
Vă putem oferi un spectacol de spadasini
care este mult mai bun decât cel din Roma.
Când vor fi vânduți, stăpânul lor va dispune de viața lor,
dar aici, nimeni nu se luptă până la moarte.
Crassus.
Astăzi este o excepție.
Dar un sentiment neplăcut se va răspândi prin toată școala.
Și apoi costurile. Prețul...
Spune cât vrei.
25.000 de sesterți.
Aranjează totul.
Sunteți serios ?
Pregătește tot imediat.
Bineînțeles, că vrem să-i alegem noi.
- Aveți o oarecare... varietate ? - Interminabilă.
Spartacus, va avea loc o luptă până la moarte.
- Până la moarte ? - De unde știi ?
L-am auzit pe Marcellus vorbind cu un gardian.
- Cine se luptă ? - Nu știu.
Până la moarte.
Și dacă ne aleg pe noi doi ?
Nu o vor face.
Și dacă o vor face ?
Vei lupta ?
Va trebui. Și tu la fel.
Vei încerca să mă omori ?
Da.
Voi încerca să...
Voi încerca să rămân în viață ceea ce vei face și tu.
Toți gladiatorii să vină în arena de antrenament.
Câțiva vizitatori vor să vă admire.
Formați o linie în fața mea.
Excelențele voastre sunt pregătite să facă alegerea ?
Claudia.
Sunt magnifici.
Pentru dvs., dră Helena, pot să vi-l sugerez pe Praxus ?
Un tigru veritabil.
Nu îmi place.
- Îl prefer pe acela. - Pe care ?
- Nu, nu. - David ?
Crixus, da. Marcellus,
Crixus pentru sabie scurtă.
Ai mai văzut o asemenea pereche de umeri ? Dionysius !
Recunosc că este mic, dar este foarte compact
și foarte puternic. De fapt...
De fapt arată mai mic aici decât în arenă.
Iluzie optică.
- Îl vreau pe acela. - Galino.
Da. Galino. Aveți un ochi ager.
Frumusețea voastră, dacă îmi permiteți.
Galino.
Practic fiecare bărbat din școală
este expert în folosirea sabiei trace,
dar tridentul este ceva rar în aceste zile.
Pot să vi-l sugerez pe
etiopian.
Sunt foarte puțini în țară.
Etiopienii sunt recunoscuți ca fiind experți în trident.
Îl iau.
Draba ? Oh, nu. Pentru dvs. îi vreau pe cei mai buni.
- Nu cred că etiopianul... - Eu îi vreau pe cei mai frumoși.
Îl vreau pe negrul ăla mare.
Draba.
Un singur om din întreaga școală
are o șansă cu sabia tracică împotriva tridentului.
Acolo.
- Acolo, dră Helena. - Este impertinent !
Îl iau pe el.
Impertinent și laș pe deasupra.
Biciuiți-l !
Cel de acolo, dnă Helena. Bestia din Libia.
Îl prefer pe laș.
Spartacus.
Dacă ambii bărbați sunt la pământ și refuză să lupte,
antrenorul vostru le va tăia gâtul ca la pui. Fără șmecherii.
Șmecherii, doamnă ? La școala lui Batiatus ?
Ai auzit instrucțiunile, Marcellus ? Să nu uiți.
Îmi pare rău de sărmanele creaturi pe căldura asta.
Nu le pune tunicile alea sufocante.
Să fie îmbrăcați sumar.
Orice ar purta, dnă, vă vor binecuvânta numele.
Restul, înapoi !
Te-a plictisit alegerea ?
Nu, foarte incitantă. Tremur tot.
Să ieșim din soare.
Pot să conduc domniile voastre la galerie ?
Un spion.
În numele zeilor !
Cât de departe de Roma trebuie să călătoresc
pentru a evita acea față vicleană ?
Nu vorbi despre Gracchus. E atât de plin de ură.
Pentru Gracchus, ura față de clasa patriciană este o profesie
și nu una foarte rea.
Cum altfel poți deveni stăpânul gloatei și prim-senator al Romei ?
Crassus, este atât de plictisitor.
Cred că acea fată miroase a parfum.
Orice ar fi, miroase foarte plăcut.
Nu poți împiedica sclavii să fure decât dacă sunt în lanțuri.
O sclavă așa drăguță ca ea, nu are nevoie să fure.
A fost pregătit un aranjament.
Dacă încheieturile ei sunt bune,
poți fi sigură de asta !
- Stăpâne ! - O catastrofă !
Am fost binecuvântat !
Neglijențo ! Ai făcut-o înadins.
A fost un accident. Vino aici.
Nu te teme.
- De unde ești ? - Britania.
De cât timp ești sclavă ?
De la 13 ani.
Ai o anumită educație.
La fostul meu stăpân am îngrijit copiii.
Îmi place. Are spirit.
O voi cumpăra.
Să o cumpărați, magnifice ?
Am cheltuit cu ea mulți bani.
Nu mă îndoiesc de asta. 2.000 de sesterți.
Vă va aștepta la lectică.
Nu, nu vreau ca picioarele ei să fie distruse de mers.
Trimite-o la Roma cu intendentul tău data viitoare când merge.
Pleacă mâine, cu fată cu tot.
Mai mult vin și mulțumește zeilor tăi !
Crassus, mă provoci.
- Nu voi mai fi drăguță cu tine ! - De ce mă deranjezi atât de mult ?
Ești dezgustător de bogat,
și singurul dintre prietenii fratelui meu
care nu i-a făcut un cadou de nuntă.
Așteptam momentul potrivit.
Dă-i asta, copilă.
Ce este ?
Din acest moment, soțul tău este comandantul garnizoanei din Roma.
Minunat !
Nu știu cum voi putea să vă răsplătesc.
Timpul va rezolva acest mister.
- Garnizoana Romei. - Da.
Singura putere din Roma care îl poate supune pe Gracchus și senatul lui.
Ești inteligent !
Deschide.
Pe ușa aia.
Va trebui să fii atentă cu el, Claudia.
Tata aproape că l-a dezmoștenit din cauza sclavelor.
Contractul de căsătorie interzice haremul.
Dar purtătorii tăi de lectică ?
Toți au sub 20 de ani și mai înalți decât ar trebui să fie.
Îți impune un standard înalt.
Plăcerea ta, maiestate.
Ție, draga mea, îți va reveni onoarea
începerii acestei drame poetice.
Deschide !
Prima pereche ! Crixus și Galino !
Cei care sunt gata să moară, vă salută.
Crixus.
Următoarea pereche !
Cei care sunt gata să moară, vă salută.
Tracul tău se descurcă bine.
Cum mi-ai obținut numirea fără știrea lui Gracchus ?
Am învins focul cu ulei. Am cumpărat senatul fără știrea lui.
Cred că tridentul va învinge.
De ce nu-l omoară ?
Omoară-l.
Ce se întâmplă ?
Omoară-l ! Omoară-l !
- Omoară-l, imbecilule ! Omoară-l ! - Omoară... !
Va atârna în ștreang până va putrezi.
Privește-o pentru ultima dată, Spartacus.
Se duce la Roma. A fost vândută.
A fost vândută ?
În bucătărie nu se vorbește, sclavule.
Necazuri în sala de mese.
L-au omorât pe Marcellus și poate pe ceilalți doi.
Chemați gărzile !
Mișcați !
Gândindu-mă mai bine, voi duce personal față.
Du-te la Capua. Cheamă garnizoană. Nu am încredere în ei.
- Te las responsabil. - Da, dle.
În jurul orașului Capua, au răvășit provincia,
forțând alți sclavi să li se alăture.
Pradă, fură, mistuie totul,
în timp ce își pun tabăra pe povârnișurile Vezuviului.
Pe zi ce trece, numărul lor crește.
Situația este în mâinile acestei auguste adunări.
Unde este mărețul Crassus ?
- În afara orașului. - Cel puțin tu ești aici.
Nu trebuie să ne temem pentru Roma cât timp Glabrus este cu noi.
Să mai adaug că peste 100 de moșii au fost arse,
printre care, domnilor, și a mea.
Arsă din temelii și 3 milioane de sesterți pierduți.
Propun chemarea imediată a lui Pompei și a legiunilor sale din Spania.
Pot strânge 500 de oameni și să-i adunăm pe restul.
Nu te face de râs.
De ce să chemăm legiunile,
când garnizoana Romei nu are nimic de făcut,
decât să ne protejeze de cârnățari ?
Să-l trimitem pe Glabrus împotriva acestor ticăloși !
Să guste oțelul roman.
Protestez. Protestez cu vehemență.
În Roma sunt mai mulți sclavi decât romani.
Fără garnizoană, ce-i va împiedica să se răzvrătească și ei ?
Nu am spus toată garnizoană.
Șase cohorte sunt de-ajuns.
Restul vor rămâne în Roma să vă apere de slujnice.
Glabrus, accepți această misiune ?
Accept misiunea senatului,
dacă acesta mi-o încredințează.
Garnizoana Romei este gata.
Vânătoarea de sclavi este o afacere murdară.
Este nevoie de un comandant curajos.
Propun să scoatem orașul mâine pe străzi
ca semn de repect pentru Glabrus, în timp ce el va mărșălui.
Și...
la comanda temporară a garnizoanei, pe timpul absenței lui,
îl propun pe Căiuș Iulius Caesar.
Nu pari bucuros de noua ta slujbă.
Nu este ceva important. Glabrus se va întoarce.
Poate.
Cel puțin îmi dă o șansă
să-l despart pe Glabrus de Crassus pentru un timp.
Știi, republica noastră este ca o văduvă bogată.
Majoritatea romanilor o iubesc ca pe propria mamă.
Dar Crassus visează să se mărite cu "bătrâna", ca să vorbesc politicos.
Trăiască Glabrus ! Trăiască Glabrus !
- Zeii să fie cu tine, Glabrus. - Și cu voi, de asemenea.
Sper că se va întoarce cu aceleași aplauze.
Fimbria, una grasă !
Păstrează restul și dă-l nevestei tale.
- Fie ca zeii să vă adore. - Numai prin rugăciunile tale.
Să facem un sacrificiu tradițional pentru victoria lui Glabrus.
Credeam că ești rezervat în privința zeilor.
Personal, sunt ateu. Ca și tine.
Public, cred în toți.
Salutări, Mărcuș Claudius Flavius !
Mărcuș Glabrus mă așteaptă ?
- Vă așteaptă în atriu. - Excelent.
- Ce avem aici ? - Un dar de la guvernatorul Siciliei.
Antoninus,
Sicilian, 26 de ani,
cântăreț.
Pentru cine ți-ai exersat talentul ?
Pentru copiii stăpânului meu,
pe care i-am învățat și despre clasici.
Clasici, spui.
Mă întreb ce post avem,
pentru un băiat cu astfel de talente ?
Vei fi servitorul meu personal. Instruiți-l.
Restul, veniți cu mine.
Ești de gardă ?
Dragul meu Crassus, felicită-mă.
Sau mai bine să ne felicităm reciproc.
Să ne felicităm.
Mâine voi conduce șase cohorte ale garnizoanei
împotriva sclavilor de pe Vezuviu.
Întreg orașul va ieși să ne conducă.
Milostivi zei sângeroși !
Mă scuzi.
Întotdeauna mă adresez zeilor în momente de triumf.
Gracchus a avut ceva de a face cu acest aranjament minunat ?
Da, el m-a propus. Și foarte decent.
Și tu ? Crezi că te-am făcut comandantul garnizoanei
că să controlezi niște cărări stâncoase de pe Vezuviu ?
Slujba ta este să controlezi străzile Romei !
Iau numai șase cohorte. Restul garnizoanei va rămâne.
Sub comanda cui ?
- Caesar. - Excelent !
Dacă Gracchus tot controlează mulțimea și senatul,
te-ai gândit că trebuie să-i lași și garnizoana pe mână.
Înțeleg.
Voi refuza. Mă voi retrage din expediție.
Unul din dezavantajele de a fi patrician
este că ocazional trebuie să te comporți ca unul.
Ai zis senatului că te duci, trebuie să pleci.
Dacă Gracchus va decide să se întoarcă împotriva ta...
Nu o va face ! Nu are nevoie.
Cu ajutorul tău, mi-a legat mâinile.
Legiunile tale se află în tabăra din afara zidurilor orașului ?
Legiunile mele ?
Crezi că le-aș ordona legiunilor mele să intre în Roma ?
Spun doar că ai putea dacă vei fi nevoit.
Nu cunoști cea mai veche lege a Romei, că niciun general
nu poate intra în Roma în fruntea legiunilor sale armate ?
- Sulla a făcut-o. - Sulla ? Infam să-i fie numele !
Și blestemați fie toți urmașii lui !
Nu, tânărul meu prieten.
Într-o zi am să curăț Roma, așa cum a lăsat tatăl meu moștenire.
Am să restaurez toate tradițiile care au făcut-o măreață.
Ceea ce înseamnă că nu pot ajunge la putere și nici măcar să mă apăr
printr-un act care trădează cea mai sacră tradiție.
Nu îmi voi aduce legiunile în Roma.
Nu voi viola Roma
în momentul în care o voi avea.
Du-te.
Pregătește-ți trupele.
Pleacă din Roma în seara asta, dar serbarea orășenilor e imposibilă.
Oricum am căzut rău.
Să nu cădem de clovni.
Pleacă pe străzi pustii,
fără fanfare, fără tobe !
Strecoară-te.
Cum dorești.
Și în numele zeilor, dragul meu prieten,
ai grijă să nu fii nevoit să te strecori înapoi.
La revedere.
Haide, grăsane !
Spartacus ! Spartacus !
Nobili romani.
Se luptă între ei ca animalele !
Noul vostru stăpân pariază pe cine moare primul.
Aruncați-vă săbiile.
Nu ! Nu !
Vreau să le văd sângele aici, unde a murit Draba !
Când am luptat în perechi, ei s-au luptat până la moarte.
Mi-am făcut o promisiune, Crixus.
Am jurat că dacă voi scăpa vreodată de-aici,
mai bine mor eu, decât să mai văd doi oameni luptându-se până la moarte.
Draba a făcut aceeași promisiune.
El și-a ținut-o.
Și o voi face și eu.
Haideți. Cărați-vă !
Ce suntem noi, Crixus ?
Ce am devenit ? Romani ?
Nu am învățat nimic ? Ce se întâmplă cu noi ?
Căutăm vin când ar trebui să mergem după pâine.
Când ai vin, nu mai ai nevoie de pâine !
Nu putem fi doar o gașcă de barbari bețivi.
- Ce putem fi ? - Gladiatori !
O armată de gladiatori.
Niciodată n-a mai existat o asemenea armată.
Un gladiator face cât doi soldați romani.
Îi putem bate pe gardieni, dar armata romană este altceva. Luptă diferit.
Putem învinge orice trimit împotriva noastră, dacă vrem.
- Este nevoie de o armată mare. - Vom avea una.
Când ne vom pune în mișcare, vom elibera sclavii de peste tot.
Cine poate avea o armată mai mare ?
Dacă vom trece Alpii, vom fi în siguranță !
Nimeni nu poate trece Alpii. Trecătorile sunt apărate de legiuni.
Este numai o singură cale de fugă.
Pe mare.
La ce ne folosește marea dacă nu avem corăbii ?
Pirații cilicieni au corăbii.
Sunt în război cu Roma.
Toate galerele romane care ies din Brundisium le plătesc tribut.
Au cea mai mare flotă din lume.
Am fost sclav la galere. Dacă le dai destul aur, te duc unde vrei.
Nu avem suficient aur.
Luați fiecare roman capturat și încălziți-i un pic dosul.
- Vom avea aur. - Spartacus are dreptate !
Să-i angajăm pe acești pirați și să mărșăluim spre Brundisium !
Veniți cu toții.
Veniți cu toții !
Veniți !
Înapoi la Vezuviu !
Veniți !
Varinia.
Credeam că n-am să te mai văd niciodată.
Totul este altfel.
Ultima dată când te-am văzut,
așteptai în arenă ca să...
Credeam că ești în Roma.
Cum ai scăpat ?
Am...
Am sărit din căruță
și Batiatus era atât de gras...
Am sărit din căruță
și Batiatus era atât de gras
încât nu a putut să mă prindă.
Nu s-a putut ține după mine.
Realizezi că acum
nimeni nu te mai poate vinde ?
Nimeni nu te mai poate vinde.
Sau să te mai alunge.
Nimeni nu te mai poate sili să stai cu nimeni.
Nimeni nu o mai poate face.
Te iubesc, Spartacus.
Te iubesc.
Încă nu-mi vine să cred.
Interzice-mi
să te părăsesc vreodată.
Îți interzic.
Era amuzant atunci.
Cât de bun ești cu mine, dacă pot spune asta.
- Poți. - Mulțumesc.
Nu vă uitați la acele păsări. Mâncați-le.
Nu este nevoie de cele mai bune maniere.
Pot să-ți reamintesc,
că ai fost foarte bun cu mine în trecut.
- Am fost bun cu tine ? - Oh, da.
Mi-ai vândut sclavi la un preț rezonabil.
Și ai aranjat lupte private de gladiatori la un preț corect.
În concluzie, ești corect în afaceri
și foarte prudent în viața socială.
Zenobia s-a mai îngrășat un pic de când am văzut-o.
- Nu-i așa ? Îmi place. - Și ție.
Tu și cu mine avem tendința la îngrășare.
Corpolența îl face pe bărbat rezonabil, plăcut și flegmatic.
Ai observat că cei mai răi tirani sunt invariabil foarte slabi ?
În ciuda viciilor tale,
ești cel mai generos roman al timpurilor noastre.
Vicii ?
Doamnele.
Doamnele ! De când sunt ele un viciu ?
Poate că am folosit cuvântul greșit. O excentricitate, o particularitate.
Sper că am pronunțat cuvântul.
Se știe că până și grăjdarul și majordomul tău sunt femei.
Sunt cel mai virtuos bărbat din Roma.
Le țin pe aceste femei din respect pentru moralitatea romană.
Acea moralitate care a făcut Roma suficient de puternică ca să fure
două treimi din lume de la adevărații stăpâni,
fondată pe sanctitatea căsniciei și familiei romane.
Din întâmplare, îmi plac femeile. Am o fire promiscuă
și spre deosebire de aristocrați, nu voi face un jurământ de nuntă,
pe care natura mea mă va face să-l încalc.
Ai prea mult respect pentru puritatea femeilor.
Exact.
Cred că este foarte chinuitor să fii înconjurat de o asemenea puritate.
Este.
Să amestecăm afacerile cu plăcerea.
Cum pot să te ajut ?
Mărite Gracchus, nu mi-e ușor să urăsc,
dar există un om la care nu mă pot gândi fără să turbez.
- Cine este ? - Crassus.
- Ești foarte ambițios în ura ta. - Și mă poți acuza ?
Eram mai mult decât milionar într-o dimineață,
și am ajuns un refugiat falit până la lăsarea serii,
cu nimic altceva decât zdrențele și carnea de pe mine.
Și asta deoarece Crassus a decis să-și întrerupă călătoria la Capua
cu niște nimfe foarte fardate și capricioase !
Aceste două fiice ale lui Venus au batjocorit gladiatorii,
forțându-i să lupte până la moarte și înainte să mă dumiresc,
m-am trezit cu o revoluție pe cap !
La ce răzbunare te gândești ?
I-am vândut lui Crassus o femeie, Varinia.
- Cum ? - Varinia. Fă ca zeii să-i dea aripi.
Nu a fost niciun contact, dar era clar, sclava lui,
din clipa în care s-a făcut târgul.
Acum a plecat cu Spartacus și omoară oameni în paturile lor.
Și Crassus nu mai pomenește nimic despre bani !
Mie nu mi-ai oferit niciodată această femeie. De ce nu ?
Ei bine... Nu este genul tău, Gracchus.
- Este foarte slabă și... - Privește în jurul tău.
- Vei vedea femei de diferite măsuri. - Da.
500 sesterți avans pentru Varinia.
Deoarece el nu a plătit,
eu am întâietate când va fi prinsă și scoasă la licitație.
Fie ca zeii să fie cu tine !
De ce ai dori o femeie pe care nu ai văzut-o ?
Ca să-l supăr pe Crassus, bineînțeles, și să te ajut pe tine.
Antoninus, adu un scaun.
Adu-l aici.
Aici e bine.
Furi, Antoninus ?
Nu, stăpâne.
Minți ?
Nu, dacă nu sunt nevoit.
Ai nemulțumit zeii ?
Nu, stăpâne.
Te stăpânești de la aceste vicii din respect pentru virtuțile morale ?
Da, stăpâne.
Mănânci stridii ?
Când le am, stăpâne.
Dar melci ?
Nu, stăpâne.
Consideri că a mânca stridii este moral
și a mânca melci, imoral ?
Nu, stăpâne.
Bineînțeles că nu.
Totul e o problemă de gust, nu ?
Da, stăpâne.
Și gustul nu e același lucru cu apetitul
și astfel nu este o problemă de morală, nu ?
Ați putea fi contrazis, stăpâne.
Suficient. Roba mea, Antoninus.
Gusturile mele includ
și melci și stridii.
Antoninus, privește.
Peste râu.
Trebuie să vezi ceva.
Acolo, băiete, este Roma.
Puterea, măreția,
și teroarea Romei.
Acolo este puterea care supune lumea precum un colos.
Niciun om nu-i poate rezista Romei.
Și nicio nație.
Cu atât mai puțin
un băiat !
Există o singură cale să te descurci cu Roma, Antoninus.
Trebuie s-o servești.
Trebuie să te umilești în fața ei.
Trebuie să te ploconești la picioarele ei.
Trebuie...
s-o iubești.
Nu-i așa, Antoninus ?
Antoninus !
Antoninus ?
Nu vă grăbiți !
- Cum se descurcă ? - Bine. Mai dă-mi o mie ca ei
- și putem mărșălui în Roma. - Hai, încă o dată.
Aici pe Vezuviu, suntem feriți de atacuri
în timp ce ne organizăm într-o armată.
Ne poate lua șase luni, un an, nu știm.
Când vom fi suficient de puternici ne vom croi drum spre sud, spre mare.
Și vom face rost de corăbii de la pirații cilicieni.
Și apoi marea ne va purta spre casă.
Dacă sunteți de acord, vă puteți alătura.
Dacă nu, întoarceți-vă înainte să se afle de evadarea voastră.
Prea multe femei.
Ce-i rău în asta ?
Unde ai fi acum, mocofanule,
dacă o femeie nu s-ar fi luptat cu durerile iadului
ca să te aducă în această lume blestemată ?
Pot manevra un cuțit pe întuneric la fel de bine ca oricine.
Pot să fac vrăji și să fierb otrăvuri.
Am țesut giulgiul a șapte stăpâni români la viața mea.
- Vreau să-l văd pe Spartacus. - Bine, bunico. Eu sunt Spartacus.
Stai cu noi. Vom avea nevoie de un milion de giulgiuri până vom termina.
- De unde veniți ? - Majoritatea de pe moșia lui Lillius.
- Ce munceai acolo ? - 16 ani de tâmplărie și zidărie.
Bine. Avem nevoie de tâmplari.
- Tu ce munceai ? - Am fost administrator.
Ne vei ajuta cu aprovizionările. Du-te la Patulus.
Tu ce munceai ?
Cântăreț.
Cântăreț ?
Dar ce munceai ?
Aceasta era slujba mea. Pot să și jonglez.
Să jonglezi. Și altceva ?
Pot face acte de magie.
Magie ?
Poate îi va face pe romani să dispară.
Voi avea nevoie de un voluntar, bărbat sau femeie.
Ce ai zice tu ? Tu, sire ?
Avem aici un subiect potrivit.
Vedeți că nu am nimic în mâini.
- Câte degete vezi ? - Trei.
- Câte degete vezi ? - Trei !
Fac palma căuș, pe urmă întorc mâna
și te rog să sufli în ea.
Nu e îndeajuns de tare. Tare !
Mulțumesc.
Vreți să încercați ?
Loviți-o ușor de stâncă.
Poetule, n-am mai mâncat un ou de zile întregi.
Nu ați mâncat ?
- Poftim. - Mulțumesc.
Pe a mea nu o voi lăsa să plece.
- Cântă-ne un cântec. - Cântă un cântec, Antoninus.
Cântă, Antoninus.
Unde ai învățat cântecul ăla ?
M-a învățat tata.
M-am înșelat în privința ta, poetule. Nu vei învăța să ucizi.
- Ne vei învăța să cântăm. - Am venit aici ca să lupt.
Oricine poate învăța să lupte.
Am venit să lupt !
Cum te cheamă ?
Antoninus.
Există momente când trebuie să lupți, și momente când trebuie să cânți.
Acum, învață-ne să cântăm.
Cântă, Antoninus.
Îl placi, nu-i așa ?
Cine vrea să lupte ?
Un animal poate învăța să lupte.
Dar să cânți cântece frumoase
și să-i faci pe oameni să le creadă...
La ce te gândești ?
Sunt liber.
Și ce știu eu ?
Nu știu nici măcar să citesc.
Știi lucruri care nu pot fi învățate.
Nu știu nimic.
Nimic !
Și vreau să știu.
Vreau să...
Vreau să știu.
Ce anume ?
Totul.
De ce cad stelele și păsările nu.
Unde se duce soarele noaptea.
De ce luna își schimbă forma.
Vreau să știu de unde vine vântul.
Vântul se naște într-o peșteră.
Departe în nord, un zeu tânăr doarme în acea peșteră.
Visează la o fată și oftează
și vântul nopții se amestecă cu răsuflarea lui.
Vreau să știu totul despre tine.
Fiecare linie...
fiecare curbă.
Vreau să știu totul despre tine.
Fiecare bătaie a inimii.
Povestește-mi despre orașul Metapontum.
Ce garnizoană vom găsi acolo ?
Sunt două legiuni în garnizoană.
Unii au fost trimiși în sud...
Pune acolo lectica.
Unde este generalul sclav ?
Dionysius, ia-i pe purtătorii lecticii din ploaie.
Dă-le mâncare, un pat și libertatea.
Bine, urmați-mă. Vă vom plăti pentru ei.
Nu avem sclavi în tabără.
Tigranes Levantus, la ordinele dvs.
Scrisorile mele de acreditare.
Intră.
"Către generalul sclavilor italieni, pe nume Spartacus, "
"din partea lui Ibar M'hali, guvernator cilician al insulei Delos."
"Salutări. Am primit vestea că dorești"
"să-ți îmbarci armatele pe un vas cilician"
"din portul italian Brundisium."
-"Primește pe agentul meu, Tigranes" - Levantus.
"Care va negocia în numele meu."
"Fie ca Isis și Serapis să aducă victoria cauzei voastre."
"Guvernatorul de Delos."
- Ce sunt Isis și Serapis ? - Zei de la răsărit.
- De ce vor ca să câștigăm ? - Pentru că...
Pentru că țin cu Cilicia ca și voi, luptă împotriva romanilor.
Vrei vin ?
Beau doar după încheierea târguielii,
niciodată înainte.
Câte nave au cilicienii ?
Cel puțin 500.
Dar nicio tocmeală nu este prea mică.
- Vom avea nevoie de toate. - Toate ?
Care este prețul ?
Prețul este...
de 100.000 de sesterți de navă.
Pentru 500 de nave, face
50 de milioane de sesterți.
- Ai această sumă ? - O vom avea.
Privește cu ochii tăi.
Minunat.
- Când vor fi gata navele ? - Minunat.
Îmi place să privesc o astfel de minunăție.
Când vor fi gata navele ?
Prietene,
când vei fi tu gata ?
Cât timp îți ia
să traversezi o treime din lungimea Italiei,
luptându-te în fiecare oraș ?
Un an ? Doi ?
Dacă nu ajungem în Brundisium în șapte luni
nu vom mai ajunge acolo niciodată.
Dar dacă adunăm navele
și nu va mai fi nicio armată de sclavi de îmbarcat ?
Vă vom da acest cufăr cu comori acum,
și restul când ajungem la Brundisium.
- Acesta ? - Da.
S-a făcut ! De azi în șapte luni, navele vor fi pregătite.
- Aranjează să fie încărcat cufărul. - Și acum...
cu permisiunea ta, aș vrea să beau din acel vin pe care mi l-ai oferit.
- Mi te vei alătura ? - O voi face.
Minunată lucrătură.
A venit de la o moșie cu nobili bogați.
Am auzit că și tu ești de viță nobilă.
Sunt fiul și nepotul unor sclavi.
Mi-am dat seama de asta când am văzut că nu poți să citești.
Bineînțeles că mulțumește vanitatea Romei să se creadă că ești nobil.
Îi umilește faptul că se luptă cu simpli sclavi,
mai ales pe unul precum Crassus.
- Îl cunoști ? - L-am distrat într-o după-amiază.
- Tu ? - În arenă.
Excelent vin.
Pot...
- Pot să te întreb ceva ? - Da.
Ești conștient că veți pierde, nu ?
Nu aveți nicio șansă.
În acest moment șase cohorte din garnizoana Romei
se apropie de aceste locuri.
Ce ai de gând să faci ?
Vom decide când ajung aici.
Să îți vorbesc dintr-o altă perspectivă.
Dacă te-ai uita într-un glob magic
și ți-ai vedea armatele distruse și pe tine mort,
dacă ai vedea asta în viitor, cum sunt sigur că vezi deja,
ai continua să lupți ?
Da.
Știind că vei pierde ?
Da.
Toți bărbații pierd când mor și toți bărbații mor.
Dar un sclav pierde altceva decât un om liber.
Amândoi își pierd viața.
Când un om liber moare, își pierde plăcerea vieții.
Un sclav pierde durerea.
Moartea este singură libertate pe care o cunoaște un sclav.
Din această cauză nu se teme de moarte.
Și din această cauză vom învinge.
Spartacus, piratul avea dreptate.
Garnizoana Romei își așează tabăra.
- Câți sunt ? - Șase cohorte.
- Unde ? - La intrarea în vale,
pe dealuri.
- Tabăra e bine întărită ? - Nu au îngrădituri.
Fără îngrădituri ? Ești sigur ?
- Foarte sigur. - Campania e ca o plimbare pentru ei.
Romanii fac un picnic.
- V-au văzut ? - Nu ! Am stat ascunși.
Poate că ar trebui să ne alăturăm picnicului.
Adună-ți oamenii.
Șase cohorte.
Multe armuri și arme
pentru armata noastră.
Crixus și-a dorit să mărșăluiască spre Roma.
Acum nu mai are de ce.
A venit Roma la noi.
Jumătate, pe aici ! Restul, pe acolo.
Stai drept,
așa cum ar trebui s-o facă un nobil roman !
Privește mândria Romei !
Așa-i mai bine.
Cum te numești ?
Mărcuș Glabrus.
Glabrus.
- Comandantul garnizoanei Romei ! - Comandantul ?
O comanda stând pe burtă, făcând pe mortul, când l-am găsit !
Mă dezamăgești, Mărcuș Glabrus.
Făcând pe mortul.
Ți-e frică să mori ?
Este ușor să mori.
Nu ai văzut suficienți gladiatori în arenă
să vezi cât de ușor este să mori ?
Bineînțeles că ai văzut.
Ce...
Ce ai de gând să-mi faci ?
Nu știu.
Ce să facem cu el ?
Să ne luptăm în perechi, eu cu el.
Nu voi lupta ca un gladiator !
Te tot uiți la asta.
Recunoști aceast baston ?
- Da ! - Ar trebui !
Era în cortul tău.
Simbolul Senatului.
Toată puterea Romei !
Asta este puterea Romei !
Du asta înapoi Senatului tău.
Spune-i că doar tu și acest băț rupt a mai rămas din garnizoana Romei !
Spune-le că nu vrem nimic de la Roma,
Nimic... Cu excepția libertății !
Tot ce vrem este să plecăm din această țară nenorocită !
Vom merge în sud, spre mare.
Și vom zdrobi orice armată pe care o vor trimite împotriva noastră.
Puneți-l pe cal !
Liderul lor a spus...
că ura lor pentru Roma este atât de mare
și tot ce doresc este să scape de regulile ei.
Dacă nu ne vom opune, a promis un marș pașnic spre mare.
Dacă ne opunem, a amenințat că va distruge provincia
și va distruge toate legiunile trimise împotriva lui.
Și când vor ajunge la mare ?
Plănuiesc să ia vase de la pirații cilicieni
și să se întoarcă în țările lor.
În ce port se vor îmbarca ?
Nu știu.
Dar garnizoanele orașelor nu le pot face față.
Dacă vor trebui opriți, numai legiunile o pot face !
Ce fel de om este liderul sclavilor ?
Nu știu.
Cred că îi spun Spartacus.
Spartacus.
Ți se pare cunoscut numele ?
Da.
Dar nu-mi dau seama de unde.
După ce ți-a vorbit, ce s-a întâmplat ?
Am fost legat pe un cal și dat afară din tabără.
Câți oameni au scăpat din compania ta ?
Până acum s-au prezentat 14.
Eu am fost luat prizonier din cortul de comandă.
Tabăra a fost împresurată înainte de a se da alarma.
Ai...
înconjurat tabăra cu șanțuri și îngrădituri ?
Nu.
Am ajuns la apus.
Au fost plasate santinele din trei în trei metri.
Nu era niciun motiv să mă aștept la un atac noaptea.
Și totuși... ei...
Continuă.
Erau doar niște sclavi.
Înțeleg.
Declar că Publius Mărcuș Glabrus
a făcut de râs armatele Romei.
Să se pronunțe pedeapsa Senatului.
Dacă am pedepsi toți comandanții care s-au făcut de râs,
nu am mai avea pe nimeni mai sus de rangul de centurion.
Dar acesta este un caz de imprudență criminală !
Au fost măcelărite șase cohorte.
Crassus l-a investit pe acest tânăr.
El să pronunțe sentința.
Pedeapsa este bine-cunoscută !
Lui Publius Mărcuș Glabrus îi vor fi refuzate
focul, apa, mâncarea și adăpostul,
pe o distanță de 600 de kilometri de orașul Roma.
Încă un lucru. Glabrus este prietenul meu
și nu mă voi desolidariza de rușinea lui.
Predau comanda legiunilor mele
și mă voi retrage la viața particulară.
La revedere, Crassus.
Nu este momentul ca un om de onoare să se retragă din viața publică !
- Rușine ! - Așezați-vă.
Acest gen de eroism nu este ceva nou !
L-am mai văzut și-i cunosc substratul !
- Crassus a dovedit onoare ! - Onoarea patricienilor !
Nu contează cât de nobil pare din afară,
nu-mi place cum arată.
Crassus este singurul om din Roma
care nu a aderat la corupția republicană !
Accept corupția republicii
și libertatea republicii,
dar nu tolerez dictatura lui Crassus,
fără nicio libertate !
Din acest motiv a plecat acum
și de aceea se va întoarce.
Mamei mele care m-a născut,
tatălui meu care m-a învățat,
zeilor,
pădurilor albastre și umbrelor purpurii, eu...
Umbrelor albastre și pădurilor purpurii.
- Spartacus, m-ai speriat ! - Îmi pare rău.
- De când ești acolo ? - De puțin timp.
- De ce nu ai spus nimic ? - Păreai fericită.
Nu voiam să te deranjez.
Sunt fericită.
Spartacus, încercam să-mi amintesc cântecul lui Antoninus.
Este cumva umbră albastră și pădurile purpurii
sau pădurile purpurii și umbrele albastre ?
Vreau să fac dragoste cu nevasta mea !
Spartacus, pune-mă jos. Sunt udă !
Nu-mi pasă.
Trebuie să te comporți blând cu mine.
De ce ? De ce dragă ?
Voi avea un copil. Acum pune-mă jos.
Cum ?
Un copil.
Când ?
La primăvară.
Cum ?
- De unde știi ? - Știu.
Un copil la primăvară.
- Voi avea un fiu. - Poate va fi fată.
- De ce nu mi-ai spus ? - Tocmai am făcut-o.
Ești rece. Îmbracă astea.
- Te-am lovit ? - Nu.
- Nu am vrut să fiu atât de dur. - De ce nu mă săruți ?
Este prima dată când am un copil.
Varinia.
Un copil.
Sunt aceeași dintotdeauna, Spartacus.
Nu mă voi rupe.
Acești sclavi ne-au costat deja o mie de milioane de sesterți.
Dacă acum vor să ne părăsească,
în numele zeilor, să-i lăsăm să plece !
Imposibil. Au infectat deja jumătate din Italia cu revolta lor.
Dacă le permitem să scape, revolta se va întinde în tot imperiul.
Republica
este încă slăbită de 20 de ani de războaie civile.
Am fost implicați în două războaie.
Unul în Spania și celălalt în Asia.
Pirații ne-au tăiat aprovizionarea cu grâu din Egipt
și Spartacus a stricat comerțul din sudul Italiei.
Jumătate din Roma a rămas fără pâine !
Orașul este în prag de panică.
Sunt două lucruri de făcut imediat !
Să-l confirmăm pe Caesar drept comandant permanent al garnizoanei.
Și...
Și să trimitem două legiuni
să-l intercepteze și să-l distrugă pe Spartacus în orașul Metapontum !
Puteam să-l punem pe Batiatus în cealaltă oală !
- Așa mai merge ! - Varinia, minunată masă.
Varinia.
O mică parcelă de pământ cu câteva capre pe ea.
- Nu. - Nu îmi pasă.
Cel mai bun vin din lume.
Pentru vin ar trebui să mergem în Aquitania.
Veniți în Libia pentru vin. Este cel mai bun.
Cel mai bun vine din Grecia.
Toată lumea știe asta, chiar și romanii !
- Nu, din Libia ! - Cu toții vă înșelați !
Cel mai bun vin e cel de acasă, oriunde ar fi aceasta.
Sunt de acord.
Domnilor...
- Vreun raport din Metapontum ? - Solii au adus vești noi.
Am pierdut 19.000 de oameni, inclusiv Commodius și ofițerii săi.
19.000 ?
Ai proprietăți în Metapontum ?
Nu. Un fiu cu Commodius.
Cu permisiunea dumneavoastră, vă urez o zi bună.
Ne trebuie 5 ani să antrenăm o legiune.
Cum face Spartacus să-i antreneze în șapte luni ?
Ceva nu este bine.
- Ar trebui să facem o anchetă. - Neapărat, o anchetă.
- Unde se află Spartacus ? - Se apropie de portul Brundisium.
Am nevoie de câteva clipe din timpul comandantului.
Ne scuzați ?
Am auzit că
ți-ai luat o casă în mahala.
Nu una prea strălucită.
Și ai hrănit 11.000 de plebei pe Câmpul lui Marte.
Cu greu se poate numi hrănit.
De 200 de ani, familia ta și a mea au fost membri
ai ordinului ecvestru și ai partidului patricienilor,
servitori și conducători ai Romei.
De ce ne-ai abandonat în favoarea lui Gracchus și a gloatei ?
Nu am abandonat pe nimeni, cu atât mai puțin Roma.
Un singur lucru am învățat de la Gracchus: Roma e gloată.
Nu !
Roma este gândul etern din mintea zeilor.
Nu știam că ai devenit religios.
Nu contează.
Și în lipsa zeilor, i-aș fi adorat.
În lipsa Romei, aș fi visat la ea
cum aș vrea să faci și tu.
Vreau să te întorci la semenii tăi.
Te implor.
Mă vreți pe mine sau garnizoană ?
Pe amândoi.
Spune-mi sincer. Dacă erai în locul meu, te-ai fi luptat cu Spartacus ?
- Bineînțeles. - De ce ?
Pentru că nu avem altă șansă dacă vrem să salvăm Roma.
Caesar !
Care Romă ?
A lor sau a noastră ?
Știi că Gracchus este prietenul meu.
Nu îl voi trăda.
Caesar ?
Ce este mai rău ?
Să-ți trădezi un prieten sau să trădezi Roma ?
Dragul meu Crassus, nu există o astfel de alegere.
Va exista, mai repede decât crezi.
Bună ziua, Crassus. Te-am căutat toată ziua.
Noul tău stăpân.
Senatul a fost în sesiune toată ziua cu problema lui Spartacus.
Avem opt legiuni și nimeni care să le conducă.
Cum oferi cuiva comanda,
cum începe să sufle ca un măgar la deal.
- Am mai văzut așa epidemie, tu nu ? - Ba da.
Înțeleg că Senatul îmi oferă comanda.
- Te așteptai. - Da.
Îți dai seama cât de mult costă serviciile mele ?
Cumpăram totul în aceste vremuri.
Nu văd de ce n-am plăti și patriotismul.
Care este costul serviciilor tale ?
Alegerea mea ca prim consul, comandantul legiunilor Italiei,
și abolirea autorității Senatului asupra tribunalelor.
Dictatură.
Ordine.
Anunță-mă dacă termenii îmi sunt acceptați.
Îți spun de pe acum. Sunt inacceptabili.
Pentru moment, poate, dar vremurile se vor schimba, la fel și Senatul.
Când va veni ziua, voi fi pregătit.
- Respectele mele, soției tale. - Cu plăcere.
Are dreptate.
Dacă nu se face ceva în privința lui Spartacus, Senatul se va schimba.
Și Crassus va salva Roma de armata sclavilor, asumându-și dictatura.
Dar asta depinde de direcția lui Spartacus.
Acum încearcă să iasă din Italia.
Dacă reușește, criza se va termina
și Crassus poate rămâne la pensie pentru totdeauna.
Am aranjat că Spartacus să scape din Italia.
Ce-ai făcut ?
Am încheiat o mică înțelegere cu pirații cilicieni.
I-am asigurat că nu vom interveni
dacă îl transportă pe Spartacus și sclavii lui afară din Italia.
Acum facem afaceri cu pirații. Negociem cu criminalii !
Nu fi atât de inflexibil.
Politica este o meserie practică.
Dacă un criminal are ce-ți dorești, faci ce trebuie ca să-l mulțumești.
Cât de departe suntem de Brundisium ?
Cam 32 de kilometri.
Vom așeza aici tabăra în seara asta. Sunt cu șase ore în urma noastră.
Patulus, călărește înainte spre Brundisium.
Adu-l aici pe Tigranes.
Marco, raportează-i lui Spartacus.
Spune-i că am pus tabăra lângă mare !
Dacă totul merge bine, putem încărca 150 de nave pe zi.
Asta-i treaba ta, Dionysius. Lucrează cu pirații cilicieni.
- Asta îl va ține ocupat. - Nu mai caut un loc unde să dorm.
Crixus continuă rapoartele despre Pompei.
Nu vor fi surprize.
Vreau încă să fie patrule în țară până ne îmbarcăm.
Îi voi aduna acum.
În portul din Brundisium sunt depozite cu provizii,
dar nu sunt suficiente pentru întreaga flotă.
Provincia este plină de vite. Avem destulă sare să conservăm carnea.
Mă ocup eu de asta.
Află câți oameni din tabără au fost sclavi la galere sau marinari.
Tigranes Levantus.
- Dragul meu general. - Bine ai venit, Tigranes !
Nu trebuie să te uiți după purtătorii de lectică să-i eliberezi.
Am venit pe cal.
Zeii voștri Isis și Serapis trebuie să fi fost buni cu noi.
Restul de 50 de milioane de sesterți pe care vi-i datorăm.
Generale, eu...
sunt copleșit de vești proaste.
Ce s-a întâmplat ?
Pompei și armata sa au debarcat în Italia.
La granița cu Regium, acum trei zile.
Avem rapoarte complete despre mișcările lor.
Dar știai că...
o flotă romană, purtându-l pe Lucullus și armatele lui
ajunge mâine la Brundisium ?
- Lucullus, aici ? - Nu aveți navele.
Le-am văzut în port.
Flota ciliciană,
din motive strategice,
a fost obligată să se retragă.
- Să se retragă ? - Nu sunt deloc nave ?
Pirații cilicieni pot distruge orice flotă romană.
Dacă fug acum, nu o fac pentru că le este frică !
Ar fi mai bine să-mi dai un motiv mai bun.
Sunt la fel de dezamăgit că și tine, generale.
Ridică-te. Sus !
Pe vârfuri.
Vei tăia pielea.
De ce au fugit cilicienii ?
Au fost plătiți.
Și cine i-a plătit ? Cine ?
Crassus.
Crassus nu se va lupta singur cu noi.
Rapoartele spun că nu va accepta conducerea unei armate.
De ce i-a mituit pe pirați, să ne împiedice să plecăm ?
Nu știu.
Cum pot să-ți răspund dacă nu există răspunsuri ?
Am fost trădat la fel ca și voi !
Există răspuns.
Trebuie să existe un răspuns pentru toate.
Sunt la opt kilometri de Brundisium.
Acolo este Regium.
Marșul lui Pompei l-a adus cam aici.
Este la patru zile distanță, poate mai mult.
Lucullus debarcă mâine în Brundisium.
Dacă ne angajăm în luptă cu Lucullus,
Pompei va avea destul timp să ajungă în spatele nostru.
Dacă ne întoarcem spre vest în întâmpinarea lui Pompei,
va fi Lucullus spatele nostru.
Singura armată rămasă în Italia este aici !
Roma.
Da, bineînțeles !
Crassus ne invită să mărșăluim spre Roma,
ca să lupte împotriva noastră.
- Crassus vrea să mergem spre Roma ? - Ne forțează.
Știe că nu mă voi lăsa prins între două armate, cu spatele la mare.
Știe că unica alegere este Roma.
Ne vom întâlni undeva pe drum.
Dacă ne va învinge, devine salvatorul Romei
și aceasta va fi victoria sa finală împotriva senatului.
Generale, lăsați-mă să mă revanșez față de dumneavoastră.
Pentru un comision mic,
pot aranja ca tu, familia ta și comandanții tăi
să fiți scoși din Italia
și transportați într-o țară de la răsărit,
unde oamenii ca tine sunt bine-veniți și apreciați.
Poți trăi acolo ca un rege pentru tot restul vieții tale.
Ce părere ai, generale ?
Pleacă.
Să plec ?
Pleacă.
Spune trâmbițașilor să sune adunarea.
În seara asta, o armată romană debarcă în portul Brundisium.
O altă armată se apropie din vest.
Speră să ne prindă între ele,
cu spatele la mare.
Pirații cilicieni ne-au trădat ! Nu mai avem nave.
Din ordinul senatului,
să se știe că astăzi l-am ales pe
Mărcuș Licinius Crassus,
prim consul al republicii
și comandant suprem al armatei din Roma."
Trăiască Crassus !
Roma nu ne va permite să scăpăm din Italia.
Nu avem altă șansă decât să mărșăluim împotriva Romei,
și să terminăm acest război așa cum ar fi trebuit să se termine:
eliberând toți sclavii din Italia.
Vă promit
o nouă Romă,
o nouă Italie și un nou imperiu.
Vă promit distrugerea armatei sclavilor
și restaurarea ordinii
în toate teritoriile noastre.
Prefer să fiu aici, un om liber printre frați,
înfruntând un marș lung și o luptă dificilă,
decât să fiu cel mai bogat cetățean al Romei,
ghiftuit cu mâncarea pentru care n-a muncit
și înconjurat de sclavi.
Vă promit trupul în viață al lui Spartacus,
pentru pedeapsă pe care o considerați cuvenită.
Asta...
său capul lui.
Vă jur asta pe spiritul strămoșilor mei.
Aceasta am jurat
în templul în care-și odihnesc oasele.
Trăiască Crassus !
Am călătorit împreună pe un drum lung.
Am luptat multe bătălii și am obținut victorii mari.
În loc să luăm navele pentru a merge acasă peste mare,
trebuie să luptăm din nou.
Poate că nu mai există pace pe lume pentru noi și pentru alții.
Nu știu. Dar știu că,
atât cât vom trăi,
să rămânem credincioși scopurilor noastre.
Știu că suntem frați.
Și mai știu că suntem liberi.
Pornim la noapte !
- Trăiască Crassus ! - Trăiască Crassus !
Salutări, Crassus.
Căiuș. Domnilor.
Au fost date dispozițiile ?
Fiecare om își știe poziția
și știe exact ce trebuie să facă.
Fiecărui comandant de legiune i s-au dat ordinele de luptă.
Excelent. Toate pozițiile vor fi acum schimbate.
Schimbate ?
Mă tem că Spartacus este foarte interesat de planurile noastre.
Vor fi date noile ordine de luptă în scurt timp.
Spartacus are toate motivele să creadă
că a lăsat în urmă armatele lui Pompei și Lucullus.
Oricum, sunt trecători prin munții Apenini
care nu apar pe nicio hartă.
Ți-ar putea întări curajul să știi
că Pompei are tabăra la 32 kilometri vest de el
și că armata lui Lucullus se apropie din sud,
prin marș forțat de noapte.
Permiteți-ne să vă promitem
cea mai glorioasă victorie din carieră.
Nu vreau gloria !
Îl vreau pe Spartacus.
Și, domnilor, intenționez să pun mâna pe el.
Această campanie nu este destinată numai uciderii lui Spartacus.
Ci uciderii legendei lui Spartacus.
Puteți pleca, domnilor.
- Trăiască Crassus. - Trăiască Crassus.
Lentulus Batiatus vă așteaptă, excelență.
- Cine ? - Șeful gladiatorilor, dle.
Invită-l.
Prea binecuvântată maiestate, cum am primit mesajul dv,
m-am grăbit să vă onorez cu prezența.
Mă bucur că ți-ai găsit timp. Așează-te.
Amabil din partea dv.
Am fost informat
că Spartacus a fost antrenat sub conducerea ta.
Da ! De fapt,
dacă nu e prea subversiv,
eu l-am făcut ceea ce este astăzi.
Ar trebui să fii felicitat.
Și o fac din moment ce ești atât de potrivit
să-mi oferi ceea ce nu am putut să obțin până acum:
o descriere fizică a lui Spartacus.
Da. Dar l-ați văzut.
- Cum ? - În arenă.
Când ?
Când mi-ați vizitat școala cu acele două doamne fermecătoare.
Cum ?!
Sper că sunt amândouă sănătoase.
L-au ales să lupte împotriva lui Draba, negrul.
Mi-l amintesc pe negru.
Aveți și de ce. Dacă îmi permiteți,
o lovitură frumoasă de pumnal, dintr-un unghi dificil.
- Spartacus era adversarul ? - Da.
Cum arată ?
E atât de important pentru dumneavoastră ?
Da. Pentru toți bărbații care iubesc Roma și doresc s-o vadă puternică.
Suntem amândoi patrioți romani.
Dumneavoastră sunteți unul măreț. Eu, unul mai mic.
Amândoi credem în sportivitatea romană.
Vreți ceva de la mine. Ar fi lipsit de respect
pentru conștiința mea dacă n-aș spune că vreau și eu ceva de la dv.
Spune-ți prețul.
Dacă... Nu.
Când veți obține victoria mâine,
presupun că supraviețuitorii vor fi vânduți
pentru a acoperi cheltuielile acestei expediții eroice.
Ar putea ca agentul acestei vânzări să fie
cel cu care împărtășiți acest moment eroic ?
Te numesc responsabil cu vinderea supraviețuitorilor.
În schimb, vei rămâne cu noi,
până după lupta de mâine, ca să-l identifici pe Spartacus.
După luptă ?
Trebuie să înțelegeți că sunt un civil.
Sunt chiar mai civil decât majoritatea civililor.
Dacă vrei să rămâi un civil,
te sfătuiesc să ne rămâi drept oaspete. Gărzi !
Dragul meu atotcuceritor, Mărcuș Licinius Crassus,
dar dacă Spartacus va traversa câmpul de luptă
să vă caute ?
În aceste circumstanțe, nu mă îndoiesc
că îl vei ajuta pe el.
Acest tip va rămâne cu noi până după luptă.
Fă-l să se simtă confortabil. Nu-l lăsa să se simtă singur.
Mami ?
Când mergem acasă ?
Culcă-te.
Nu ai încă dureri ?
Este un copil rău. Mă lovește cu pumnul.
Vrea să-și vadă mama. Îl poți condamna ?
Simți ?
Nu.
Sper să aștepte până ajungem la Roma.
Roma !
Nu ne-au învins până acum.
Nu.
Dar nu contează de câte ori îi învingem,
au mereu o altă armată pe care o trimit împotriva noastră.
Și alta.
Varinia, se pare că am pornit ceva
ce nu are sfârșit !
Dacă se va termina mâine, va fi meritat.
Varinia,
nu mă face slab.
Ești destul de puternic ca să fii slab.
Varinia.
Varinia,
te iubesc mai mult decât viața mea.
Câteodată, chiar și atunci când dormi lângă mine,
mă simt singur.
Îmi imaginez un zeu al sclavilor
și mă rog.
Pentru ce te rogi ?
Mă rog pentru un fiu care să se nască liber.
Și eu mă rog la același lucru.
Ai grijă de copilul meu, Varinia.
Și dacă nu mă va cunoaște,
spune-i cine am fost și la ce am visat.
Spune-i adevărul. Vor fi alții care să-i spună minciuni.
Spartacus, nu pot trăi fără tine !
Varinia, Varinia.
Varinia.
Varinia, între noi doi nu poate exista rămas bun.
Cât timp unul din noi trăiește,
trăim amândoi.
- Am simțit ! Tu ai simțit ? - Da.
- A fost atât de puternic. Te doare ? - Nu.
A fost atât de puternic.
Varinia, Varinia, Varinia.
Lucullus și Pompei.
Cunoaștem numărul prizonierilor ?
Nu am făcut numărătoarea finală.
Vă aduc un mesaj de la stăpânul nostru,
Mărcuș Licinius Crassus,
comandantul Italiei.
Din ordinul excelenței sale,
viețile voastre vor fi cruțate.
Sclavi ați fost
și sclavi veți rămâne.
S-a renunțat la pedeapsă teribilă a crucificării cu o singură condiție:
să identificați corpul
sau pe cel căruia i se spune Spartacus.
- Eu sunt Spartacus ! - Eu sunt Spartacus !
Eu sunt Spartacus.
- Eu sunt Spartacus ! - Eu sunt Spartacus !
- Eu sunt !
- Eu sunt Spartacus. - Eu sunt Spartacus.
Iertați-mă că sunt printre ultimii care vă felicită.
Umblă un zvon prin tabără,
că prizonierii vor fi crucificați.
Așa este.
Poate este momentul să vă reamintesc, maiestate,
că mi-ați promis că eu voi fi agentul autorizat.
Iar tu mi l-ai promis pe Spartacus ! Unde este ?
În schimbul lui ți-am promis vânzarea supraviețuitorilor.
Și nu va fi niciunul !
Ea este Varinia.
Da, îmi amintesc. Ești femeia lui Spartacus ?
Sunt soția lui.
- Și acesta este copilul lui ? - Da.
Unde este ?
- E mort. - L-ai văzut murind ?
Da.
Minți. Unde este ?
Există măcar ceva care merită vândut, eminență.
Voi lua copilul ca pe o investiție.
- Câte femei au fost luate ? - Sub 40, sire.
Cele care nu au fost omorâte au fugit pe dealuri cu copiii lor.
Le poți vinde pe celelalte, dar nu și pe aceasta.
Nu le-ați văzut pe celelalte. Sunt urâțenia în floare !
Niciun geniu nu le-ar putea vinde !
Goniți ticălosul ăsta din tabără.
Femeia și copilul vor merge la casa mea din Roma.
- Opriți-i ! - Opriți-vă !
Antoninus ?
Tribune !
Sclavii vor fi crucificați pe marginea drumului,
de aici până la porțile Romei.
Acesta să rămână ultimul.
Și acela.
Continuați marșul !
Am mai multe dungi decât o zebră !
De câte ori îmi ating rănile, cântă precum ciocârliile.
Dar, în schimb, am găsit ceva ce n-am avut, cu toată averea mea.
Ce este ?
Nu râde de mine, dar cred că este demnitatea.
În Roma, demnitatea scurtează viața,
chiar mai sigur decât molimă.
Zeii te păstrează probabil pentru un plan măreț.
Crezi ?
Oricine crede că voi deveni informator pe gratis, este un prost.
Primesc biciul fără să mă plâng.
Într-adevăr, pare a fi o criză de demnitate.
Sper că acest lucru nu te va abate
de la revanșa asupra lui Crassus.
Dimpotrivă, îmi întărește hotărârea.
- Ajunge. - Mă bucur să aud asta.
Varinia este în casa lui. Toată Roma știe despre asta.
Malițioșii spun chiar că este îndrăgostit pentru prima dată.
Da !
Am observat ceva ciudat în ochii lui când a văzut-o.
Este nevoie de o femeie grozavă să-l facă pe Crassus
să uite de dragostea de sine însuși.
Voi fi sincer cu tine.
Nu este atât de urâtă pe cât ți-am descris-o.
Demnitate și onestitate în aceeași după-amiază ! Nu te mai recunosc.
Dar este o femeie imposibilă.
- Frumoasă ? - Frumoasă ?
Cu cât pui mai multe lanțuri pe ea, cu atât mai puțin arată ca o sclavă.
- Mândră ? - Mândră.
Simți că ar ceda bărbatului potrivit
ceea ce este foarte enervant.
Îmi place Crassus.
Să-i cruțăm agonia. Să furăm femeia.
S-o furăm ? De ce ?
Nu-l mai pot răni pe Crassus în senat,
dar îl pot răni acolo unde îl va durea mai mult, în mândria lui.
Să ne atacăm dușmanii din interior.
Planul este excelent, dar sper că nu sugerezi
- ca eu să fur femeia ! - Ba da !
Cumpără niște cai și o căruță cu baldachin.
Adu-o la căderea nopții.
Nu !
Adaugă curaj noilor tale virtuți.
Jumătate de milion de sesterți te-ar face mai curajos ?
Jumătate de milion ?
Ei bine, Crassus
pare să aibă din ce în ce mai puțină minte, dar...
Să-l reducem mai mult. Un milion !
Un milion.
Cu această sumă îl pot mitui pe însuși Jupiter !
Cu o sumă mai mică.
Iertați deranjul. Nu-mi este în obicei să vin neinvitat.
Întotdeauna ai fost binevenit aici.
Ca elev.
- Nu ești singur. - Nu.
De data asta ai venit să predai tu.
Te-ai alăturat lui Crassus ? Sunt arestat ?
Nu, dar trebuie să vă rog să veniți imediat cu mine la senat.
Ce fac, nu fac pentru mine, ci pentru Roma.
Roma ? Săraca Romă neajutorată.
Să mergem să auzim mai multe despre Roma de la Crassus !
Ai crezut că cei 500 de ani ai Romei
pot fi așa ușor aruncați în ghearele gloatei ?
Deja...
corpurile a 6.000 de sclavi crucificați se află pe Via Apia.
Mâine, ultimii lor camarazi vor lupta până la moarte
în templul strămoșilor mei, ca un sacrificiu în cinstea lor.
Așa cum au murit sclavii, așa se va întâmpla și cu rebelii tăi,
dacă nu-s loiali față de noua orânduire.
Dușmanii statului sunt cunoscuți.
Se fac deja arestări. Închisorile încep să se umple.
În fiecare oraș și provincie, s-au făcut liste cu trădătorii.
Mâine vor afla prețul
nebuniei lor, trădarea.
Unde apare numele meu pe lista
celor care nu au fost loiali statului ?
Primul.
Nu am nicio dorință de a mă răzbuna pe tine.
Proprietatea ta nu va fi atinsă.
Îți vei menține poziția și titlul de senator roman.
O casă,
o fermă în Picenum ți s-au oferit pentru exil.
Poți să-ți iei și femeile.
De ce sunt lăsat în viață ?
Acoliții tăi sunt îndeajuns de creduli să aibă încredere în tine.
Vreau să vorbești mâine cu ei, spre binele lor,
și pentru viitorul lor pașnic și profitabil.
Din când în când, s-ar putea să fie util
să te aduc înapoi la Roma, ca să-ți continui datoria față de ea,
să calmezi spiritele invidioase
și mințile tulburate.
Îi vei convinge să accepte destinul și ordinea
și să se încreadă în zei !
Poți pleca.
Opriți-vă !
De ce te ascunzi în spatele acelui voal ?
Așa-i mai bine.
Această rochie a luat câteva săptămâni din viața unei femei.
Tu, mai presus de oricine, ar trebui să respecți munca sclavilor
și să o porți cu mândrie.
Vino aici.
Acesta a aparținut unei reginei, regina Persiei.
Este greu.
Cu timpul îl vei purta cu ușurință.
Așează-te.
Vrei niște porumbel cu miere ?
Nu.
Ți-ar plăcea.
O bucată de pepene ?
Și niște vin, bineînțeles.
Mănânci ?
Nu ți-am comandat să mănânci,
te-am invitat.
Găsești că bogăția din jurul tău
îngreunează conversația ?
De ce sunt aici ?
Bună întrebare.
O întrebare de femeie.
Aș vrea ca răspunsul să poată fi la fel de bun și direct.
Copilul crește ?
Crește.
I-am cumpărat ieri o dădacă nouă.
Sper că îi va face bine laptele ei.
Am gonit-o.
Prefer să hrănesc singură copilul.
Nu sunt sigur că sunt de acord.
Te leagă de vechea viață.
Vreau să o accepți bucuroasă pe cea nouă.
Nu-mi pasă de noua mea viață aici.
Ții la viața copilului tău, nu ?
De ce mă ameninți cu copilul meu ?
Îți aparțin. Mă poți lua când dorești.
Dar nu vreau să te iau.
Vreau să-mi dai...
Vreau dragostea ta, Varinia.
Crezi că amenințând că îmi vei omorî copilul, te voi iubi ?
Nu te-am amenințat că îți omor copilul.
Îmi pare rău, Varinia.
Omul nu trebuie să jelească pe veci.
Nu jelesc, îmi amintesc.
Îți tulbur amintirile ?
Nu.
Calci în picioare granița dintre adevăr și insultă
cu agilitatea unei capre de munte !
Ei bine...
Ce-ți amintești atunci când te gândești la Spartacus ?
- Nu te tulbură să vorbești despre el ? - Nu.
Ce fel
de om era
în realitate ?
Era un om care a început singur,
ca un animal.
Dar, în ziua în care a murit, mii și mii i-ar fi luat locul cu plăcere.
Ce era ?
Era un zeu ?
Nu era un zeu.
Era un bărbat simplu.
Un sclav.
L-am iubit.
Era un nelegiuit ! Un criminal !
Un dușman al tuturor lucrurilor bune și decente pe care le-a clădit Roma !
Fii blestemată ! Spune-mi.
- De ce l-ai iubit ? - Nu-ți pot spune.
Nu-ți pot spune lucruri pe care nu le-ai putea înțelege.
Dar vreau să înțeleg.
Nu înțelegi ? Trebuie să înțeleg.
Ți-e frică de el, nu-i așa ?
De aceea îi dorești soția,
să-ți alungi frica având ceva ce a avut el.
Când îți este atât de teamă, nimic nu te poate ajuta.
Nimic.
Vom vedea.
Spartacus, am fi putut învinge ?
Am fi putut vreodată să învingem ?
Numai luptându-ne cu ei, am câștigat ceva.
Când un bărbat va spune "nu vreau",
Roma va tremura de frică.
Noi am fost zeci de mii care am spus"nu".
Asta a fost minunea.
Să vezi sclavii ridicându-și capul din pământ
să-i vezi cum se ridică din genunchi,
să stea în picioare,
cu un cântec pe buzele lor,
să-i auzi
străbătând munții strigând,
să-i auzi cântând pe câmpii.
Și acum sunt morți.
Morți.
Varinia...
moartă.
Și copilul.
Cu toții.
Ți-e frică să mori, Spartacus ?
Nu mai mult decât mi-a fost frică să mă nasc.
Ție ți-e frică ?
Da.
Trăiască consulul !
Gărzi, adunarea !
- Unde sunt gladiatorii ? - Acolo, domnule.
Antoninus,
noaptea trece încet, nu ?
Spartacus.
Tu ești acela, nu ?
Gladiatorule, sunt Mărcuș Licinius Crassus.
Trebuie să-mi răspunzi, când vorbesc cu tine.
Centurion !
Lasă-i să se lupte. Dă-le jos lanțurile.
Tot orașul știe că vor luptă mâine în templul strămoșilor tăi.
Vor luptă acum, pentru mine. Aici !
Și până la moarte.
Și învingătorul va fi crucificat.
Vom testa acest mit al frăției dintre sclavi.
Scoateți-le lanțurile !
Formați un cerc.
Nu le oferi plăcerea unei competiții.
- Lasă garda, te voi omorî repede. - Nu-i voi lăsa să te crucifice !
Este ultimul meu ordin. Supune-te !
Să înceapă.
Nu-i voi lăsa să te crucifice.
- Știi cât durează să mori pe cruce ? - Nu îmi pasă !
Iartă-mă, Antoninus.
Te iubesc, Spartacus, așa cum mi-am iubit tatăl.
Te iubesc,
ca pe fiul meu pe care nu-l voi vedea niciodată.
Culcă-te.
Iată-ți victoria.
Se vor întoarce.
Se vor întoarce și vor fi milioane !
Mă întreb ce ar spune Spartacus
dacă ar ști că femeia, Varinia, și copilul ei
sunt sclavi în casa mea ?
Da...
Spartacus.
Crucificați-l !
Pentru el nu vreau mormânt. Nu vreau urme.
Corpul lui să fie ars, iar cenușa împrăștiată în taină.
Ți-era frică de el, Crassus ?
Nu când m-am luptat cu el. Știam că poate fi învins.
Dar acum mă tem de el, chiar mai mult decât mă tem de tine.
- De mine ? - Da, dragul meu Caesar. De tine !
Nu văd aici scrisoarea către liderul senatului.
Da. Julia, nu-mi place sunetul plânsului.
Aceasta este o casă fericită. Oprește-te, te rog.
Aici erai. Julia, pleacă !
Unde ai fost ?
Orașul este plin de legiunile lui Crassus. Ne ascundeam.
Nu cunosc Roma așa bine cum cunosc Capua.
Arestează pe toată lumea !
Deci aceasta e femeia pentru care i-au trebuit lui Crassus
opt legiuni romane s-o cucerească !
Mi-aș fi dorit să am timp să te cunosc mai bine, draga mea.
Din nefericire cu toții trebuie să plecăm
- spre destinații diferite. - Unde mergem ?
Tu pleci în Aquitania. Guvernatorul e unul din mulții mei veri.
Iată documentul senatorial de liberă trecere.
Este valabil în toată lumea cunoscută.
De ce trebuie să mă duc eu în Aquitania ?
- Pentru că îți cer asta. - Frumos din partea ta, dar...
Dublez suma pe care ți-am promis-o. Aici ai două milioane de sesterți.
Două milioane ?
Poftim. Documentele de eliberare ale femeii.
Și aici ai un document mai mic, pe care l-am pregătit
pentru copil, pe măsura lui.
Tu unde te duci ?
La Picenum.
Picenum ? Este cel mai plictisitor oraș din Italia.
Vrei să mă lași ?
Vino cu noi.
Să ai grijă să nu irosesc banii.
Nu fi ridicol. Sunt senator.
Ești amabil să pleci înainte să vină soldații ?
Asta l-ar face foarte gelos pe Crassus.
Du-te și împlinește-mi bucuria.
Păstrează-ți lacrimile. Păstrează-le pentru călătorie.
Foarte drăguț.
Stai !
Identificați-vă, vă rog.
Lentulus Batiatus.
Coborați și identificați-vă.
Obiectez la acest ton.
Am ordinele mele. Te rog, coboară și identifică-te.
Cum spuneam, sunt Lentulus Batiatus, antrenorul gladiatorilor din Capua.
Ea este cumnata mea.
Doamnă, vă rog.
Merg cu copilul ei
în Aquitania cu un act de liberă trecere de la senat.
- Uită-te prin bagaje. - Niciun cuvânt, te rog.
Ce ai spus ?
Spartacus.
Spune-i doamnei că nu are voie să zăbovească.
Imediat.
- Plecați ! - Da.
Acesta este fiul tău.
Este liber, Spartacus !
Liber !
Este liber.
Își va aminti de tine, Spartacus.
Pentru că eu îi voi spune.
Îi voi spune cine a fost tatăl lui și la ce a visat !
Varinia, ai milă de noi. Urcă în căruță.
Iubitul meu.
Te rog, mori.
Te rog, mori, iubirea mea.
De ce nu mori ?
Hai.
La revedere, iubirea și viața mea. Adio.
SFÂRȘIT